MÁRTÍROK

Kirill Szerebrennyikov filmje

AZ ALKOTÓK

Rendező Kirill Szerebrennyikov 
Fényképezte Vladiszlav Opeljanc
Jelmeztervező Tatjana Dolmatovszkaja 
Make-up Artist Igor Bojko 
Látványtervező Jekatyerina Scheglova 
Vágó Jurij Karik 
Zene Ilja Demuckij 
Hang Boris Vojt 
Producerek Ilja Stewart, Diana Szafarova, Jurij Kozirjev 
Executive Producerek Murad Oszmann, Cosimo Fini 
Koproducerek Szergej Stern, Szvetlana Justinova, Ilja Dzinkaradzse, 
Katyerina Komolova 

A SZEREPLŐK

Petr Szkvorcov (Veniamin) 
Viktoria Iszakova (Elena Lvovna) 
Szvetlana Bragarnyik (Igazgatónő) 
Anton Vasziljev (Tornatanár) 
Julia Aug (Veniamin anyja) 
Alekszandra Revenko (Lidia) 
Alekszandr Gorcsilin (Grigorij) 
Nyikolaj Rosin (Ortodox kultúra tanár)

Hazai forgalmazó: magyarhangya
INTERJÚ Kirill Szerebrennyikov rendezővel

Ön szerint egyfajta addikciónak tekinthető a vallás? 

Buddhista vagyok, és a buddhizmus nem egy vallás. Nem arról szól, hogy higgyünk Istenben, inkább arról, hogyan állunk kapcsolatban a többi emberrel és a világgal. A buddhizmus nagyon is evilági dolog. Ellene vagyok mindenféle népbutításnak, és azoknak, akik megmondják, hogyan gondolkodjunk. Folyamatosan kérdéseket teszek fel magamnak a világról, az univerzumról és a körülöttem élő emberekről. A vallás kész válaszokat ad. A művészet viszont ragaszkodik a kérdésekhez.

A film a vallást a manipuláció egy formájáként mutatja be, egy fiatal fiú arra használja, hogy a körülötte lévőket manipulálja.

A vallást Veniamin arra használja, hogy felülkerekedjen félelmén, amit a szexualitás vált ki belőle? 

Hogy felülkerekedjen a félelmén és a frusztrációján. A tudattalan legsötétebb tartalmai késztetnek rá, hogy utat keressünk a frusztrációink túléléséhez. A film fiatal főszereplője a vallást találja meg, mint utat. Oroszországban ma erőteljesen jelen van a vallás. Az Egyesült Államokhoz hasonlóan a prédikátorok elözönlötték a televíziót, a vallás a második hivatalos ideológia lett. Uralkodni akarnak minden ember tudata felett, és a zűrzavaros dogmák a szellemi sötétséget terjesztik. Az oroszok szeretik, ha van egy vezetőjük, akit gondolkodás nélkül követhetnek. Inkább ezt választják, mint hogy maguk gondolkodjanak. Bár az egyház és az állam különvált, az ortodox vallás a társadalom minden szintjét áthatja: a hadsereget, az intézményeket, a kultúrát és különösen az oktatást. Megmondja, mi a jó és mi a rossz, és a hivatalos ideológiát követi.

A főhős ráébred, hogy a fanatizmus erőt és hatalmat ad. Senki nem mer ellentmondani neki, kivéve egyik tanára, aki ateista.

A cselekmény egy ismeretlen városban játszódik… 

A színhely Kalinyingrád. A második világháború előtt Königsbergnek hívták, német város volt. Itt született és halt meg Immanuel Kant. Most az orosz enklávé része, Lengyelország és Litvánia között; egy furcsa város, amely magán viseli a múlt jegyeit, mint egy fura palimpszeszt.

(A palimpszeszt olyan kézirat, melyben az eredeti szöveget gondosan kivakarták, vagy átragasztották, hogy helyébe másikat lehessen írni. - a szerk.)

Hogyan választotta ki a színészeket? 

A felnőtt színészek mind sztárok Oroszországban. A tinédzsereknek is mind van színházi tapasztalatuk. Az a fiú, aki Veniamin barátját alakítja, már játszott a társulatomban, a mű színpadi változatában.  

A film alapján úgy tűnik, szereti a hosszú beállításokat. 

Igen, mert lusta vagyok! Nem tudom rávenni magam, hogy minden snittnek megcsináljam az ansnittjét is. Inkább három napig próbálok egy jelenetet, így amikor forgatunk, elég háromszor vagy négyszer felvenni és meg is vagyunk vele…

Meséljen Marius von Mayenburg színdarabjáról, melynek adaptációját filmre vitte. 

A szerző mesélte, hogy azután írta meg ezt a színművet, miután újra elolvasta a Bibliát és néhány furcsa, nagyon erőszakos mondatot fedezett fel benne, melyeknek fura, kettős jelentése van. Úgy érezte, hogy a kontextusból kiemelve azok a mondatok a szeretet és testvériség ellenkezőjét írták le. Úgy határozott, hogy listát ír ezekből a kétértelmű mondatokból. Így született meg a darab: abból az ötletből, hogy milyen könnyű kiforgatni a Szentírás szavainak jelentését.
 
Az idézeteknek mindig megadja a pontos helyét is … 

A színdarabban, ahogy a filmben is, a forrást mindig megjelölik. A közönség nem árt, ha tudja, hogy ezek a mondatok autentikusak. Nem az én képzeletem szüleményei. Katalogizáltam az összeset. Mégis, néhány elemet megváltoztattam a színpadi adaptációhoz képest. Például a színműben az iskolaigazgató férfi. Oroszországban ezt a posztot általában nők töltik be, ezért a filmben nő alakítja. Több tanárt is szerepeltetek a filmben, mint a színműben. A katolikus pap ortodox lett, és nagyobb hangsúlyt kapott a szerepe. A szövegek, amiket idéz, ortodox könyvekből származnak, és mind eredetiek. És zenét is adtam a filmhez: a Laibach zenéjét, melyet gyakran játszik a betiltott orosz rádió, a Shazam. Hogy miért cenzúrázták? Nagyon agresszívnek találták, állítólag rossz gondolatokat sugalmaz…

A RENDEZŐRŐL

Kirill Szerebrennyikov 

Az orosz kortárs színházi élet meghatározó alkotója, a Moszkvai Egyetem tanára, jelentős nemzetközi színházi fesztiválok ünnepelt rendezője 1969-ben született Oroszországban, a Don-régió központjában, Rosztov-na-Donuban. Színházi, televíziós és filmrendezőként alkot, a Gogol Központ művészeti igazgatója 2012 óta.
Első színdarabját diákként állította színpadra. 1992-ben szerzett diplomát a Rosztovi Állami Egyetemen fizika szakon.
2008-ban kísérleti színész-rendező osztályt indított a Moszkvai Művész Színház színitanodájában. 2012-ben az osztály átalakult és a Stúdió Hét nevet kapta, mely ma a Gogol Központ részeként működik.
2011 és 2014 között Kirill a Winzavod Kortárs Művészeti Központ Platform projektjének művészeti igazgatója volt. A rendező jelenleg Moszkvában él. 
2015-ben a Gogol Központ a Lars von Trier által inspirált Idióták című színdarab átiratával lépett fel az Avignoni Fesztiválon, Szerebrennyikov rendezésében. 2016-ban Gogol művét, a Holt lelkeket viszik színre.

Válogatott filmográfia és díjak:

TÉLI UTAZÁS / YUREV DEN (2008) 
A Locarnói Filmfesztivál Don Quijote díja, az Ökumenikus zsűri díja, a Diákzsűri díja

AZ ÁLDOZATKASZKADŐR / PLAYING THE VICTIM (2006) 
A Római Filmfesztivál Nagydíja

BETRAYAL (2012) 
A Velencei Filmfesztivál versenyfilmje

MÁRTÍROK / THE STUDENT (2016) 
(Marius von Mayenburg Mártír című színdarabja alapján) 
A Cannes-i Filmfesztivál François Chalais-díja

A MÁRTÍROK alapjául szolgáló darab írója Marius von Mayenburg, az egyik legismertebb kortárs német drámaíró, aki jelenleg a berlini Schaubühne dramaturgja. Magyarországon a Lángarc című darabjával vált ismertté, melynek első, nagy hatású budapesti bemutatóját 1999-ben Zsótér Sándor rendezte a Radnóti Színházban. A Mártírok ősbemutatóját 2012-ben maga a szerző állította színpadra, majd 2013-ban Dömötör Tamás rendezésében a Katona József Színház közönsége is megismerhette a friss darabot és azóta is műsoron tartják a Kamrában.